1 |
La médiation écrite de l’art contemporain: tensions et paradoxes
|
|
|
|
In: Quaderns de Filologia - Estudis Lingüístics; Vol. 10 (2005): LAS LENGUAS DE ESPECIALIDAD: NUEVAS PERSPECTIVAS DE INVESTIGACIÓN; 113-130 ; 2444-1449 ; 1135-416X (2005)
|
|
Abstract:
Los actores del mundo del arte contemporáneo se enfrentan hoy en día a una situación particular. El público saborea poco los lugares, los museos, las exposiciones o las publicaciones en que la creación contemporánea se exhibe. Expertos, especialistas, universitarios, críticos o profesionales de la difusión artística se comunican entre si gracias a una lengua que les es específica. El discurso sobre el arte contemporáneo tiene la particularidad siguiente: al igual que las installations o performances que describe o comenta, se ha convertido en una jerga hermética. La tarea de los mediadores que intentan familiarizar a nuevos tipos de público con el arte contemporáneo es doble: pretenden hacer apreciar y amar las obras de artistas de nuestro tiempo y tratan de resolver la tensión que el discurso de los especialistas acrecienta más que resuelve. Es evidente que el gusto por el arte contemporáneo y el descubrimiento de las obras están ampliamente subordinados a la comprensión de textos de mediación que prefiguran, acompañan o reemplazan su difusión, y por consiguiente al hecho de compartir la lengua de especialidad que les anima. ; Els actors del món de l'art contemporani s'enfronten avui dia a una situació particular. El públic assaboreix poc els llocs, els museus, les exposicions o les publicacions en què la creació contemporània s'exhibeix. Experts, especialistes, universitaris, crítics o professionals de la difusió artística es comuniquen entre si gràcies a una llengua que els és específica. El discurs sobre l'art contemporani té la particularitat següent: igual que les installations o performances que descriu o comenta, s'ha convertit en un argot hermètic. La tasca dels mediadors que intenten familiaritzar a nous tipus de públic amb l'art contemporani és doble: pretenen fer apreciar i estimar les obres d'artistes del nostre temps i tracten de resoldre la tensió que el discurs dels especialistes acreix més que resol. És evident que el gust per l'art contemporani i el descobriment de les obres estan àmpliament subordinats a la comprensió de textos de mediació que prefiguren, acompanyen o reemplacen la seva difusió, i per tant al fet de compartir la llengua d'especialitat que els anima. ; Experts, specialists, academics, critical, or professionals of the artistic diffusion, communicate between them using a language which is specific for them. The speech on the contemporary art has this of singular that, as by imitation with the installations or performances which it describes or comments on, it became a hermetic jargon. The task of the mediators who claim to familiarize new categories of public with the contemporary art is thus double: on the one hand, they seek to make appreciate and like works of the artists of our time, and with this intention, on the other hand, they try to solve the tension that the speech of the specialists in the contemporary art increases more than it does not solve it. It is obvious that the taste for the contemporary art and the discovery of works are largely subordinated to the comprehension of the texts of mediation which precede, accompany or relay their diffusion, and thus with the division of the language of speciality which animates them.
|
|
Keyword:
Applied Linguistics; art contemporani; arte contemporáneo; contemporary art; cultural terms; divulgació; divulgación; Lenguas de Especialidad; Lingüística; Lingüística Aplicada; Linguistics; Llengües d'especialitat; popularization; Specialised Languages; specific terminology; termes culturals; terminología específica; terminologia específica; términos culturales
|
|
URL: https://ojs.uv.es/index.php/qfilologia/article/view/5084 https://doi.org/10.7203/qfilologia.10.5084
|
|
BASE
|
|
Hide details
|
|
|
|